Translation ZALMEN BEHAR
Ицхак, 12:30 е. Помоли ме, да ти напомня...
Ицхак!
Чух, чух...
Добре, така кажи, че си чул. Аз не съм телепат.
Ало? - Да!
С Ицхак Гросман ли говоря? - Да аз съм, кой е?
Обаждам се от болницата "Тел Ха-Шомер".
Казвам се Дорит, говорихме преди 3 седмици за баща ви.
Чувате ли ме? - Да, да...
Ами, вижте... Състоянието му се влоши.
Тромб в мозъка.
Той жив ли е?
Да. Но лекарите смятат, че това е краят...
Той ли помоли да ми кажете?
Не знам.
Тогава защо се обаждате?
За да Ви информирам...
Но по-рано казахте, че той не иска да го посещават.
Слушайте, аз не... Просто Ви информираме,
че състоянието се е влошило, и той не идва в съзнание.
Така че, ако имате някой на когото бихте искали да го съобщите?
Какво означава, че е в безсъзнание?
Това означава, че е в безсъзнание.
Трябва ли да дойда?
Какво?
Искате да дойда ли? - Аз? Аз не искам нищо.
Добре. Благодаря, довиждане.
"Неделя, 3-ти февруари"
КАКВО СЕ КРИЕ ЗАД СЛЪНЦЕТО
Ти също ли си отличничка? - Имам 84т. по природни науки.
Поучи се от по-малката ти сестра. - Опа!
Аз съм по-малката му сестра. - Тя се прибра за ваканция.
Какво? За колко време? - Не знам.
Здравей.
Как беше? - Добре!
Получила е отличие от декана.
Татко, какво искат от болницата? - Какво?
Аз им дадох телефона ти.
Да, да, обадиха се. - И какво?
Състоянието му не се подобрява. - Тумор на 75 години и не се подобрява?
Чие състояние? - На дядо.
Какво? Дядо е в болница?
Сериозно ли е? - Да.
Хайде не пред детето. Става ли?
Казват, че е въпрос на дни. - Все пак с технологиите в наше време!
Той ще умре ли?
Да? - Очевидно...
От колко време е така? - Три седмици.
Защо никой не ми каза за това?
Не исках да те притеснявам. - Това не ме притеснява.
Ще ходиш ли да го посетиш? - Очевидно.
Въпреки, че сте скарани?
Почвайте да ядете, докато не е изстинало...
Аз искам да отида. - Утре си на училище.
Тогава след училище. - Престани.
Татко ще отиде, защото трябва. Виж, ние с Нами също няма да отидем.
Ние ще събираме сили за деня, когато трябва да навестим татко.
Амит! - Извинете, тате и мамо.
Какво става? Къде? - Нищо не яде!
Уморен съм, отивам да спя. - Какво спане? Днес е мача!
Амит, искам да си почина. - Каква почивка?
Знаеш ли, от какво се отказах заради теб?
Седни, седни с нас. Седни. Той ми говори за почивка...
Това и това, готови сме.
И пазете тишина, момичета. Днес е мъжка вечер, става ли?
Добре, а ние ще си направим женска. - Аз май ще отида да се настаня.
Благодаря.
Нами, ще ти сложа матрак в твоята стая. - В моята стая!
Добре, няма нужда. Ще се оправя.
Ало? Да?
О, здрасти.
Да... не дойдох. Извинявай. Съжалявам. Просто съм... при родителите.
Трябваше да се върна.
А? Да. Всичко е нормално. Просто... Просто трябваше да се върна.
Вкараха дядо ми в болница.
Не... Мисля, че ще трябва да остана тук за известно време.
Колко седмици?
Да, аз...
Можеш да ми ги приспаднеш от отпуската, няма проблем.
Просто... Извинявай. Съжалявам, че не те уведомих.
Аз също... Ще се опитам да поработя от тук.
Просто...
Разбираш, беше доста внезапно. Имаха нужда от мен вкъщи.
Чао.
Здравей.
Сменил си си съобщението на телефонния секретар?
Върнах се в Тел Авив. Можем да се видим.
Ако искаш...
Добре, довиждане.
Да... обажда се Наама.
Малката, нали знаеш, че Нами почти никога не си е у дома.
Трябва малко да я поглезим, нали?
Какъв неудачник! Направо съм шокиран!
Наистина ли ще отидеш при него утре? - Ще видим.
Какво ще направиш, ако дойде на себе си?
Да дойда ли с теб?
Ще се погрижа за теб?
А? Ако е необходимо, да му прекъсна някое устройство.
Какво? Добре, ще вървя.
Сега ще са дузпите.
Какво? - Какво?
Не съм те срещнала тук. Откъде си? - От Хайфа съм, във ваканция.
Добре, трябва да се връщам, имам маси за обслужване.
Ще си запишеш ли телефона ми?
Аз не съм лесбийка. - А, не си лесбийка?
Добре, аз също не съм лесбийка. Така ли?
Така. - Ами, тогава...
Ето, ако изведнъж станеш...
Може ли сметката?
Не трябваше да говориш тези неща пред малката.
Тя вече не е малка.
Да, но може да започне да задава въпроси.
Ало? Да.
Момент. За теб е.
Ало?
Не, не... Не спя, няма проблем.
Как ти звучи това?
Сега ли?
Не знам.
Да, да. На сутринта.
Добре, чао.
Какво е толкова спешно в този час? - Ами, нали знаеш, изложбата е след 4 дни.
Понеделник, 4-ти февруари.
Малката, викам те за последен път.
Всеки ще се буди с будилник.
Не искаш да ставаш, твоя си работа. Вече си голяма.
Няма да успее да стигне на време на училище.
Закъснявам за среща с Адам.
Кой е Адам? - Уредника на галерията.
Закарай я.
Татко? - Да?
На работа ли отиваш? - Да.
Мисля, че имам температура.
Какво, да не си болна?
Не, не знам... Тресе ме.
Как са нещата?
Добре, добре... Как е при теб?
Тежко.
Но за теб не се притеснявам.
Ето термометъра.
Нямам температура. - Добре.
Мисля, че въпреки това ще си остана в къщи.
Да се поглезя малко. - Добре.
Добре, чао. - Чао.
Добре, ще прехвърля Рабинович за 14:30.
Казах ти, че в 13 часа излизам от офиса.
А? Да, да, забравих.
Така че не забравяй.
Извинявай, Ицхак. Но... - Трябваше да завиеш надясно.
Скъпа, ще те оставя тук.
Какво? Какво означава това "ще те оставя тук"?
Близо е, нали?
Бъди внимателна по пътя.
Съпругът и синът ги сваляме. Ще останеш само ти с момичетата.
Мислех, че ще се откажеш от цялата тази работа.
Спрях отпечатването на поканите директно в печатницата.
С вестника имаме време до утре вечер.
Не знам, Адам. - Не проваляй себе си.
Виждал съм как се случва това, десетки пъти.
Ти започна твърде късно, и не искам да се случи и с теб.
Аз... просто мисля, че това няма да бъде пълно без всички.
Ако... ако са ти твърде много, свали това.
От твоята голота, няма да се откажа толкова бързо.
Какъв късмет, съвсем на близо съм.
Така че мога да дойда. Да.
Добре, до скоро.
Искаш ли да дойдеш в болницата? - Не.
Къде отиваш? - Ангажименти.
Чао. - Чао.
Какво става принцесо?
Какво правиш тук? Днес няма ли училище?
Искаш ли да дойдеш в болницата?
Татко не ти позволява.
Той не е там сега.
Имаме време до 13 часа.
Мисля, че ще умре тази седмица.
Кажи ми, какво си зациклила? Радвай се на живота.
Свали си някое момче. Правете луд секс.
Само не забравяй да се върнеш за вечеря.
Ако не желаеш да го видиш, чакай ме отвън.
Повярвай ми, ти също не искаш да го видиш.
Той страшен ли е? - Не.
Тогава защо татко се бои, че ще се събуди? - Защото е страшен.
Ако ме закараш, ще съм ти роб една седмица.
Седмица?
На всичко? Включва ли всичко? Всичко, всичко?
Всичко, само не мога да съм ти "диво конче".
Не става.
Тогава ще ме закараш ли? - Хайде, Дидуш, остави ме да спя.
Обещавам, че ще те заведа до погребението.
Авраам, скъпи, само ще ти сменя капкомера.
Колко хубаво! Имаш гост! Усмихни се.
Негов син ли сте?
Е, какво ти казах? В крайна сметка, децата идват.
С него трябва да се говори.
Извинете... - Какво?
Той чува ли? - От научна гледна точка...
Не!
Дидуш! Дидушка!
Дидуш! Хайде!
Дидуш! Ангелче! Моята малка принцеса!
Дидуш! Приятелко!
Без теб няма причина да се става, красива принцесо.
Ела тук...
Том Круз.
Отново Том Круз.
Няма справедливост, а?
Извинете... - Да?
Може би трябва малко да му се отрежат ноктите?
Да. - Благодаря.
Освен педикюра, може би искате още нещо?
Кажете? - Да, какво да кажа?
Може би да бъде обръснат? Той не би искал да изглежда така.
Да, разбира се. - Чудесно.
В края на коридора, крайната стая отляво.
Там има шкафче. Ще намерите всичко, което ви е необходимо.
Какво крие малката Дидуш?
Ти загуби, проговори. - Още не сме започнали!
Ето от сега!
Кой загуби? - Ти.
Аз? - Дидуш-малките зъбки!
Този, които се засмя! - Не, този, който си показа зъбите.
Тралала, аз дебеличка Дидуш, съм най-зле от всички на мълчанка.
А аз Амит, играя на мълчанка, въпреки, че скоро ще навърша 30.
Хей, затваряй си устата, кучка.
Кой те е учил на тази игра? - Ти.
Тогава млъкни. Просто се опитвам да ти повдигна настроението!
Е, няма значение. Нека гледаме телевизия. - Не искам.
Мамо, Дидуш днес не ходи на училище.
Янив, Янив - той е толкова...
Чувствен! От друга страна Гай
е такъв мъж".
Какво, елиминираха ли Офер? Кога?
Кога? - Вчера.
Напълно съм съсипана.
Жалко беше печен, нали?
Помогнете на Анати, изпратете SMS на номер 0666
Какво, писна ли ти? Не харесваш ли реалити шоута вече?
Напълно съм съсипана
Четвъртък Анати ще се изправи пред най-трудния избор.
Кой ще бъде избраника на сърцето й? Кой ще получи квартирата?
Пръцна ли?
- Не.
Дидуш, тук сме само ти и аз, но не бях аз.
Ох!
За не-лесбийка се обади твърде бързо.
Разбирам, че вече си имала няколко.
Кукло, искаш ли да говориш?
Имаше. Две. Имах две приятелки. - Не е вярно.
Значи си в сериозни отношения, а?
Здравей. - Здравей.
Казах ти?
Чао. - Чао.
Какво?
Не си забравяй мобилния... За да не се връщаш.
Не си довършила нещата! - Ти какво, луда ли си?
Извинете г-не, тя е лесбийка. - Много ми пука!
Какво правиш?
Изкарвам те от унилото настроение. Довършвам нещата.
Не чувстваш ли облекчение? - Остави ме на мира, става ли?
Фактът, че трябва да излизаш постоянно от унилостта,
не означава, че и аз имам същия проблем. - А какъв ти е проблема?
Това, че не съм курва, не означава, че имам проблем.
Кой има нужда от компютри? Само внос, брато!
Братовчед ми се върна от Ню Йорк и ми даде страхотна идея.
Отново ли, този братовчед?
Какво критикуваш? Ето виждаш ли? - Извинявай.
Накратко. Тук, в Израел това ще върви много добре.
Не можеш да си представиш.
Нещо страхотно. Поръчах 3000 бройки.
От какво? - Какво!
Само за един долар! Един долар!
Пръстен който си променя цвета в зависимост от температурата на тялото.
Променя се! - Какво се променя?
Променя се от температурата на тялото ти.
Но температурата на тялото не се променя.
Не се променя... Разбира се, че се променя!
Когато си напрегнат, когато си възбуден, когато си влюбен...
Да, като си болен от ангина се променя температурата...
Променя се, брато, наистина.
Какво според разликата между 37.5 и 37.7 ли?
Повече! Какво е това, 37,7?
Какво си магаре! - Какво ти става?
Отчита малки разлики в температурата.
Стига бе... - Нещо страхотно!
Направено е от онзи материал. - Кой материал?
Този, които като го затоплиш в ръката, и от син става оранжев?
Нямам шанс, брато. Къде си го виждал това?
Може би в Ню Йорк? Къде си го виждал това?
- Преди 10 години на фестивала в Арад.
Хайде стига бе Арад! Какво, бъзикаш ли ме в момента?
Сериозно ли? - Сериозно!
Какво... Значи на ръката е винаги оранжево? - Да.
Може би това е за добро, брато? Така твоите клиенти винаги ще бъдат в неизвестност.
Може и нещо да се промени в тях накрая. - Вече и клиенти ли имаш?
Брато, ти не си запалил. Личи ти, че не си се запалил.
Сериозно, човече. Ти с твоята глава, а аз с моите сили.
Ще развъртим бизнес като по филмите. Ще бъде страхотно!
Какво се смееш?
Идеята всъщност е добра. Аз мога да ти бъда партньор.
Я, млъкни!
Какъв ти е проблема? Не мога да те разбера, брато!
Вече си 4 г. в тази дупка. Не ти ли стига? Нямаш ли си амбиции в живота?
През цялото време глупости говориш! Стига, достатъчно!
Ти ми каза: "Дай идея". Дадох ти страшна идея.
Но стига вече. Писна ми! Отхвърляш всяка моя идея.
Тогава защо даваш тъпи идеи? - "Тъпи идеи" я ходи се гръмни!
Какъв сладур! - Това ми е последната пица! Писна ми вече!
Остави ме на мира!
Знаеш, брато, че много те уважавам.
Но нямам проблем, ако искаш изгний си тук сам.
Аз се махам.
Добре, брато. Успех в бизнеса с пръстените.
Ще ми дадеш ли ключодържателя ти?
Хершеле, кажи ми... - Остави ме на мира!
Прелетните птици... Слушаш ли ме? - Да, какво искаш?
Птиците летят, защото им е зле там където са
или защото знаят, че на другото място ще им бъде по-добре?
Ма ти майтап ли си правиш с мен? IQ тест ли ми правиш?
Просто питам.
Защо летят прелетните птици? Не знам. Защото им е студено.
Тоест, чувстват се зле, а не защото знаят, че на другото място ще им е по-добре.
Това е отговорът на въпросът ти. Всички бягат откъдето им е зле,
без да знаят, че на другото място ще им е по-добре.
Това е вярно. - Браво, значи не си като прелетна птица.
Аз ще полетя чак тогава когато знам, че на другото място ще ми е по-добре.
Няма да си тръгна само защото ми е малко студено.
Сериозно? - Сериозно, брато. Няма причина да отлитам.
Остави на мен. Искам да се раздвижа малко.
Брато, това е последната ми пица.
И откъде знаеш за птиците?
Това джойнт ли е?
Какво става с татко?
Мислиш ли, че е отишъл днес? - Да.
Дидуш иска да го види.
Изпрати му покана за изложбата? Да дойде...
Опа! Е, отиде ли?
Е?
Какво е това?
Дадоха ми го там. - Това са неговите вещи.
Умря ли? - Не.
Още ли не си го отворил?
Това неговия портфейл ли е?
Наследство.
Опа! Ай-ай-ай.
Какво? Какво е това?
Добре, татко. Радостен си, че е ходил с твоята снимка?
Че не те е отрязал от снимката?
Какво?
Мисля, че и аз ще ти подаря такава снимка.
От времето на моя разцвет. За да ходиш с нея.
Искаш ли?
Ало! - Какво?
Да ти донеса ли снимка? - Да, разбира се, разбира се..
Добре, помисли си над това. Колкото време имаш нужда.
Това е тук, в банята, нали?
Уау, Дидуш, малката...
Това аз ли съм? - Да, моя красавице.
Но ти каза, че не съм го познавала? - Тук си само на годинка, скъпа.
Ти помниш ли го? Помниш ли го или не?
Е, това е. Това означава, че не си го познавала.
Вие казахте, че той не ме е познавал! - Той не успя да се запознае с теб.
Татко, той живял ли е тук? - Да.
Той беше тук за кратко. - Татко ще ти даде снимката.
Малката, вече е късно. Отиди да спиш.
Копеле, мои снимки и снимки на Нами няма у него, а?
Той наистина обичаше Дидуш.
Ще дойда с теб в края на седмицата.
Всичко е наред. Няма нужда. Всичко е наред.
Това е сестра ми. А това чичо Хаим. Здравейте. Това е всичко.
А ти? - А брат и сестра.
На колко години са?
Дидуш на десет. - 10?
Амит, той е на 27.
Уау, винаги съм искала по-голям брат. Гот е, по-голям брат, нали?
Да. Мисля, че е така.
Ходи ми се до тоалетната.
"Вторник, 5-ти Февруари"
Какво, Нами не се ли върна?
Какво ти е малката? - Болна съм.
Искаш ли да си останеш вкъщи?
Здравейте, госпожице. С какво мога да помогна?
Търся Авраам Гросман. - Той тук ли работи?
Не, той е пациент... Това е той, стареца.
О! Колко хубаво! - Та знаеш ли?
Трябва да знам в кое отделение е? А къде са родителите ти?
Те ме чакат в колата.
Тогава попитай ги, в кое отделение е той, става ли?
Началник смяната да се яви в отделението за диализа"
Той е там.
Здравей, кукло, добро утро.
Кафе?
Целувка.
Хайде, оправяй се.
Можем да отидем в моя апартамент?
За уикенда, в Хайфа. - Защо?
Обикновено не ми се остава вкъщи. Полудявам.
О, не мисля. Навярно ще съм на работа.
Мога ли да остана тук? - А?
Просто ще поработя, докато те чакам...
Ти какво, да не се влюби в мен?
До утре всичко ще мине. Оправяй се.
Внучката на Ицхак ли си?
Боли ли го?
Той се радва да те види. Нищо не го боли. Къде е татко?
Скоро ще дойде.
Къде е той? Ало, ало! Ицхак, какво е това?
Той е в миялното. До 18-та стая.
Чака да го върнат. Г-ди, съвсем се е побъркал...
Кажете ми, полудяхте ли? - Какво има, г-н Гросман?
Какво е това? Какво? Побъркахте ли се?
Оставяте човек в коридора по памперс, това не е нормално!
Добре, добре... Да вървим... - Не ми казвайте: "да вървя".
Човек лежи в коридора в пелени! - На първо място, успокойте се!
Коя сте вие да ми казвате да се "успокоя". - Тогава, върви по дяволите!
Нямате ли капка чувствителност и разум? - Ицхак, той чакаше санитаря!
Той е чакал?!
Не, Керълайн, 20 хиляди.
Сега не мога да говоря.
Ще се обадя вечерта. По ваше време. Довиждане.
Не знам, Адам. Това не е цялостно, без всички.
Ти си художничката.
Ало, студена пица. За вас ли е? - Да.
Това подправките ли са? - Да.
Подправки, салфетки, подаръци... Всичко, което си поискаш!
Знаеш ли, майка ми също е художничка.
Наистина ли? - Кълна се!
Момент, сега ще ти донеса бакшиш, става ли? - Разбира се...
Добре, сега е наред. Кажете, вие на смени ли дежурите?
Кои? - Ти и дъщеря ти?
Тя е била тук? - Сладурана.
Кой е вкъщи?
Здравей, мамо. - Здравей, синко.
Често ли идваш тук? - Не.
А ти? - Караш да се смея. Това цялото е мое.
Харесва ли ти как съм наредил всичко тук, а?
Изхвърлих шкафа отвън.
Имам план да съборя тази стена.
Не ми е достатъчно.
А къде е Нами? - Разхожда се гола по улиците.
Майтап. Според мен снощи излезе с някого. - Е, щом е така.
Искам да ти покажа нещо. - Хайде.
Пшш... Дойде подготвена, а?
Страхотно. - Как е?
Ти си красива, успокой се... - Харесва ли ти?
Дали ми харесва?
Много ми харесва. Въпроса е дали ще се хареса на съпругът ти, а?
Да, а?
Знаеш ли, че той иска да отидеш в болницата.
Той ли ти го каза това?
Не, но го знам. - Наистина ли?
Добре.
Ако дядо не беше в кома той щеше и татко да изхвърли оттам.
Остави си ми безпорядъка, де!
Какво, Амит? - Какво?
Какво оттук нататък?
Какво ще стане с тази работа на доставчик?
И какво, мамо?
Срамуваш се малко от мен? - Аз от теб?
Знаеш, че имаш разрешение да лъжеш относно мен.
Кажи, че съм доктор по ядрена физика.
А?
Ти просто си мечтаеш да напусна дома ти.
Какви ги говориш? Не мога дори да си представя,
какво ще правя, когато те няма тук.
Просто излизай малко. Доведи някое момиче в къщата.
А, мечтаеш за сватба? Добре. - Да. И това може.
Отлично. Ще изляза днес и ще ти доведа момиче.
Ще ти уредя нещо.
Ти не искаш твоите деца да имат стара баба, нали?
Ало, ало... за деца, ли мислиш?
Сигурна ли си, че искаш да поемаш такъв риск?
Нашето семейство не сме толкова добри дядовци и баби.
Това е вярно.
Просто мисля, че ти струваш много повече от този боклук.
Да, знам.
Аз просто искам да ти е добре.
Чувствам се добре. - Да?
Да.
Може би след 40 години ще притежаваш национална империя за доставки.
Кажи ми, какво става с теб?
Какво става с мен?
Не знам. Ти се интересуваш. Ето и аз се интересувам.
Ти постигна ли това, което искаш?
Не знам, но просто тази седмица имам чувството, че съм постигнала много.
Да? За това ли мечта? - Това е много повече от което съм мечтала.
И трябва да си губиш целия си живот за тези глупости?
Дано през твоя живот да имаш такава седмица, Амит.
Благодаря, но мисля, че в името на една седмица, трябва да изядеш доста лайна.
Но може и да не съм те разбрал.
Разбираш ме много по-добре от всеки друг, Амит.
Твоят проблем е, че не си готов да ми дадеш да ти помогна.
Не се нуждая от помощ! Не се нуждая от помощ, г-жо!
Не се нуждае от помощ! Не се нуждая от ничия помощ!
Аз съм нормалния тук. Аз съм нормален!
Ще изляза днес, ще ти доведа момиче, за да си доволна.
Какво се правиш? Какво се правиш?
Като че ли ни познаваш по-добре от всеки друг? Че разбираш татко?
Ти дори не можеш да го гледаш! Той ти е опротивял!
А аз съм този който е нормален, тук!
Тогава, защо плачеш? - Не плача!
Не съм готова да приема това, че ти си се отказал!
Тогава не го приемай! Кой те е молил да го приемаш?
Какво? Какво искаш? Някой молил ли те е, да даваш на някого нещо?
Просто спри да решаваш собствените си проблеми чрез мен, това е всичко!
Това е мой! Твоят проблем е мой!
Започни да правиш нещо! Започни да правиш!
Започни да правиш нещо с живота си!
Хайде! Направи нещо! Промени и ти нещо!
Е, добре, какво да се промени? Какво? Ти какво промени?
Ти по дяволите рисуваш всички нас.
Кога си видял това?
Оказва се, че и моята работа има предимства!
Успокой се, успокой се, никой не знае.
Няма да разваля твоята изненада.
Идваш тук, показваш ми брошурата си.
Правиш ме на задник.
Лъжеш ме в очите, като че ли всичко е нормално.
Така ли се отпускаш? Така ли се справяш с нещата?
Като си разтваряш краката целият свят да гледа?
Нарисувала си срама ти за нас на картини?
Там има неща, които не ми даваш да ти кажа.
Мислех, че това ще ти хареса.
Знаеш ли какво ми хареса в тези картини?
Разбрах, че това е първият път в живота ти, когато ми казваш истината.
А сега моля те, продължи още малко с тази истина.
И признай, че сме те възпирали.
Признай, че сме те възпирали. Че ако можеше
щеше да се отървеш от цялата тази суха семейственост.
Бих се отървала. - Отлично. Благодаря ти.
Затвори вратата.
Ден за развлечения ли си организира?
Кога се връща татко? - Амит каза, че си излизала с някой?
Кога се връща татко? - Да.
Въобще не те виждам. - Има ли някакъв напредък?
Кога се връща татко? - Иди и погледай малко телевизия.
Как ти се струва?
Как е?
Кажи, ти луда ли си?
Не, наистина... какво е това?
Не ти ли харесва? - Какво значение дали ми харесва?
Ти се излагаш гола на поканата?
Ти нормална ли си?
Ти видя ли го това?
Да. Майка ти е в стадий на самореализация.
Просто не сме го забелязали.
Това смущава ли те? - Както искаш!
Но ще дойдеш ли? - Ще дойда, ще дойда.
Можеш ли да ме хвърлиш до някъде?
Да. Тъкмо се съчетава с плана на мама.
Иска да изляза и да се напия.
Отивам в банята.
Само чакам татко да се върне. Трябва да решим едно малко нещо.
Трима ще заминат за Ню Йорк
"Веднага след края на програмата"
С кои ще бъдем заедно? Къде ще живеем? До какво ще доведе? Колко дълго ще продължи?
Ще си оженим или не?
Аз съм приятелка на Наама. - А...
Доведох гост. Приятелка на Наама. Тя...
Здравей. - Здрасти.
Здравей. - Михал.
Дидуш? - Какво?
Не, нищо. Ти си Дидуш...
Амит. Как е? - Добре.
Ицик, приготвил съм ти нещо. - Къде е Наама?
Под душа. Сега ще излезе.
Тя е била в болницата днес. - С теб?
Не, не... Медицинската сестра ми каза.
Ще хапнеш ли с нас? - Не, благодаря. Ще ви правя компания.
Сега отивам на работа. - По това време?
Да. Аз съм сервитьорка.
Това е страхотно! Точно търся някой като теб.
Може ли да оставиш брошури там?
Ако не те затруднява. - Не, с удоволствие.
Уау, ваша изложба? - Да.
Страхотно!
Поканена си. Разбира се, ако те интересува.
Моя снимка от периода на разцвет.
Ало?
Аз и Клаудия.
Какво е това? - Сложи го в портфейла си, като баща си.
Познаваш ли знаменитости? - На живо ли?
Не, по лице... - Да.
Кой от тези ти харесва най-много?
От момчетата? - Не харесвам момчета.
На мен също не ми харесва, но...
От известните ми харесва Брад Пит. - Да, той е хубав.
Е, издъхна ли?
Знаеш ли какво си спомних днес? - Откъде да знам, като не си ми казал?
Когато бяхте малки, той играеше с вас на "диво конче".
Нами седеше на гърба му и викаше "готиния дядо".
И ти се суетеше на тревата с едно клонче.
И когато той се уморяваше, го шляпаше по задника и викаше: "Дий! Дий!"
Помниш ли? - Не.
Аз си спомням.
Е? Нали щеше да излизаш някъде днес?
Да. Днес обещах на жена ти да си намеря булка.
А откъде се познавате с Нами? - Нами?
Ние така я наричаме, Нами.
Чрез интернет? - А?
Чрез работата й по интернет? - Да.
Значи ти търсят булка?
Да, татко сега събира пари, да докара Кристина в Израел.
Клаудия. - Да.
Ще излизаш ли? - А? Не. Днес има мач, нали?
Не, не днес. - Как така, баш днес си е?
Днес не. - Добре.
Отказах излизане с приятели заради теб, човече.
Не отказвай.
Искаш да, изляза? Добре, ще изляза.
Излез. - Ще изляза, когато той ми каже.
Не заплашвай, излез. - Ще изляза.
Излез. - Добре.
Нами, имаш гости. - Здравей, Нами.
Здравей.
Страхотно е, твоето семейство.
Майка ти е красавица!
Какво правиш тук? - Липсваше ми.
Какво? - Мислех си да отскоча. На път за работа.
Какво? - Какво им каза?
Какво има? - Какво им каза?
Нищо не съм казала. Не се впрягай. Отпусни се.
Накратко, преместих си смените,
за да тръгна четвъртък за Хайфа. - Защо?
Искам да видя бахайските градини. И освен това има някакъв апартамент.
И си помислих да се барикадираме в него за няколко дни.
Престани!
Нами... - Стига!
Успокой се! - Престани!
Отказах се от толкова момичета за откачалка като теб. И ти отстъпи малко.
Стига! Какво ти става? Опитваш се да промениш живота ми ли?
Това не е тяхна работа! - Добре.
Нами, виж... Михал харесва Гуинет Полтроу.
Всичко хубаво...
Довиждане. Ела пак...
Добре, ще те карам ли или какво?
Ще те чакам долу.
Излез.
Е? - Не искам. Това е моята стая.
Стига, Дидуш, нямам сили за глупости сега.
Хайде! - Не искам!
Излез! - Не искам.
Стига, Ади! - Това е моята стая!
Не, това е моята стая!
Е! Излез вече!
Ти също ли беше днес в болницата? - Не.
Защо никой не ми каза, че съм се познавала с дядо ми?
Стига, стига, стига! Иди си при него. И без това си нужна само на него.
От всички момичета на света, Мери,
ти си единствената.
Нами, защо не ми каза, че си била днес.
Къде? - В болницата.
Защото не съм била там.
Кажи ми, каква е тази Михал?
Какво има? - Направо е бомба!
Да. - Какво "да"? Кажи една дума за брат си.
Мислех, че всичко си имаш. - Винаги има място за още нещо.
Успокой се, тя е лесбийка.
Не ме предизвиквай. Сериозно?
Сериозно, сериозно. - Ей, каква загуба!
Йо-Йо, доведи тогава и нейната приятелка.
Добре, ще й предам.
Изненадана съм от теб. Мислех, че сам се справяш с такива неща.
Добре, добре.
Ти не каза нищо.
Какво искаш да ти кажа пред непознати?
Добре, тя вече си тръгна.
Това ли ще бъде на изложбата? - Малката, отиди да се изкъпеш.
Искам да попитам татко нещо.
Не е нужно да ходиш, ако не искаш.
Някой трябва да бъде в болницата.
Казах ти ще дойда в края на седмицата, какъв е проблемът?
Проблемът е, че баща ми умира. - Да, и какво?
Беше страхотно, че се занимаваше с малките, докато ти рисуваше, а?
Не можа ли да отложиш с една седмица шибаната изложба?
Малката, отивай в банята. - Но трябва да попитам нещо татко.
Тогава няма да се къпеш. Ще се измиеш на сутринта. Отиди да спиш.
Каква е връзката? - Няма връзка.
Знаеш ли какво имах предвид?
Какво? - Каквото направи тя...
Ако той беше тук, това нямаше да се случи.
Отивай да спиш, малката.
Не съм уморена.
Татко, защо не ми позволяваш да отида?
Къде? - Да посетя дядо ми.
Болницата не е място за деца. - Защо сте се скарали?
Той не заслужава да се среща с теб.
Но ти искаш Амит и Нами да отидат! Знам, че го искаш!
Ти го обичаше едно време, нали? - Харесваха ми много неща.
Наистина ли? - О!
Знаеш ли, аз го видях миналата година.
Хайде! Къде? - Седеше на площада с една дама.
И? Приближи ли се до него? - Не, не исках да му развалям срещата.
Е! - Внимавай, откачалко!
Бях с Дидуш. Плашех се, че ще направи сценка.
Както ни направи на нас с теб.
А освен това, тя въобще не го познава.
Е, да, не е възможно да се знае. Там всички са луди.
Кажи ми! Изпускаш целия кеф. - Какво? Липсвам ли ти?
Ай-ай-ай... Ти нищо не разбираш, нали?
Върни се у дома, ще направим пързалка. - Ще бъде страхотно.
Ще бъде страхотно!
Гледай пътя, идиот!
Ай-ай-ай, приятелко.
Айде Чао... Не се чукай твърде много.
Не се притеснявай. Такава опасност не съществува.
Познавам те.
Най-накрая разцъфтявам. Щастлива съм. Правя това, което искам.
Може би в това е проблема? Това, че правиш каквото искаш.
Разбира се! Не мога да си го позволя.
Когато отгледах три деца. Три бременности, мислех само за себе си.
Никой не ме е молил за трите бременности.
Знаеш, че децата не ги носи щъркела?
Кой искаше? Само баща ти. И ти го слушаше.
Всичко зарязвах заради вас.
Ти не разбираш ли, че може да умре във всеки един момент?
Разбирам, Ицхак!
Родителите умират, знаеш нали?!
"Четвъртък, шести февруари"
Ало?
Здравей.
Не, състоянието му се влошава.
Не е добре.
Да... ще ти изпратя файловете.
Опитвам се да работя тук.
Просто наистина съм необходима тук.
Да. Знам. Знам, че е сложно.
Ще се опитам да говоря с татко. Може би той ще ме пусне.
Добре, чао.
Искаш ли си леглото?
Не, няма проблем. - Хайде, ела.
А какво става с Михал?
Тя трябва да се обади.
Може би тя чака, да й се обадиш?
Тя не отговаря.
Тогава отиди при нея.
Шир-шир?
Амит? - Ей! Как си? Как не разбрах, веднага?
Колко години, а? - Да, нали?
Уау!
Значи, живееш в Тел Авив? - Да.
Да, разбира се.
Е? И какво?
Всичко върви, знаеш... Как е с теб?
Тази година получих степен за социален работник.
Опа! Поздравления!
Това е заради теб, нали знаеш? - Какво? Какво общо имам аз?
Ти винаги си казвал, че се справям с хората и такива работи...
Ах... страхотно. Да, страхотно.
Е? А при теб. С какво се занимаваш?
Разказвай, гений. - Гений?
Ами... всъщност, сега задвижвам един внос от Ню Йорк.
Уау! Ню Йорк! Нещо сериозно ли е? - Да.
Да.
Добре, ще тръгвам. - Чакай малко. Момент.
Е? Какво мислиш...? - Вземи, хайде...
Не, благодаря, не. - Вземи.
Благодаря. Тръгвам. Чао.
Г-н Бен-Ари в операционната
Дори не питай, татко, какъв удар получих току-що от машината с бонбони.
Това е нещо.
Медицинска сестра!
Медицинска сестра! Медицинска сестра!
Ето... Той спря да диша!
Изведете го оттук. - Добре.
Хайде, Ицхак. Хайде, излез. Ще изчакаш отвън.
Той просто се събуди изведнъж и...
И всичко започна да мига. - Добре, добре. Хайде...
Съжалявам.
Адам, при мен всичко рухна.
Тази изложба правя с теб, не без теб.
Не искам. Искам да я свалиш. - Заради случилото се ли?
Какви ги говориш? - Тогава?
Не искам те да го виждат. - Защо?
Така! Искам да го свалиш! Не това исках.
Смади, Смади... - Какво, какво?
Не става дума за тях. А за теб.
Д-р Сариг, елате в спешното отделение
Очевидно у него настъпил емоционален пристъп.
Да.
Гладен ли си? - Не, благодаря.
Сиренки, сама съм ги правила.
Дадох на сина си.
Една хапчица, хапчица. За мама.
Вкусно? - Да, благодаря.
Е чу ли? - Струва си да опиташ. Добре са се получили.
Ай, как така? Нив да се откаже от сиренките на мама?
Повярвай ми, от цялата тази химиотерапия той ще стане истински сабра.
Носът ми е хремав.
Ела тук, скъпи.
Здравей, кукло. Какво става? Дошла си да ме посетиш?
Как си? - Добре, само минавах...
Колко мило! И спря, за да кажеш здрасти?
Не, и вчера не се чухме. Така че си помислих...
че нямаш моя телефон. Само аз имам твоя.
Така че, ако искаш да се обадиш, няма да можеш. Само аз.
Имам ти телефона.
Какво?
Не, просто... Бързам. Бързам за някъде.
Чао. - Добре, обади ми се.
Да.
Скъпа, имаш работа.
По решение на журито...
ти се връщаш у дома
Майка ви не се ли е прибрала все още?
Е, Нами само погледни. - Заета съм, Ади.
Събрах последните две. Това е подарък.
Е, хайде, без значение какво.
Тези двете с Гуинет Полтроу. - Стига!
Едната а за теб, другата за Михал.
Стига.
Хайде!
Стига! Стига! Досаднице, престани!
Престани да се държиш като малко дете.
Вие останахте само три
Наама, можеш ли да говориш със сестра си по-леко?
О, здрасти. Какво се е случило? Ти реши да заговориш?
Аутист.
Ти си аутист.
"Моето име е Ицик.
"Мисля, че светът е красив"
"Моето име е Ицик. "Мисля, че светът е красив"
"Толкова красив"
Знаеш ли, че татко иска да си ходиш...
Да, вече го разбрах. - Ще ми разкажеш ли защо са се скарали?
Стига, Дидуш. Все още ли не разбра, че това е тайна?
Добре, разбрах, че съм се появила на този свят неочаквана.
Всички ние сме били неочаквани, малката.
Добре, отивай... Нека погледам телевизия.
Много си красива.
С такси ли ще дойдете?
Къде е Амит? - В стаята.
Оп-па!
Какво решил си да спиш сега? - Събирам сили за вечерта.
Добре, ще дойдеш ли с момичетата?
Няма да дойда, имам среща.
Тя струва ли си? - Разбира се, че си струва.
Успех.
Успех и на теб.
Ицхак.
Ало? Дидуш?
Да, а къде е мама?
Да, но тя не отговаря.
Добре. Ако тя позвъни, нека спешно ми се обади, нали?
Да не забравиш? Чао.
Ало? Ало, Дидуш? - Какво?
Отново е баща ти. - Знам.
Какво?... - Тя не е звъняла.
Не. Не е...
Съвсем забравих да попитам
как беше училището? - Какво?
Как беше училището? - Не отидох.
Е, как беше училището?
На урока по география, учителката...
...ми написа забележка.
За това, че отидох без пособия.
Е, разбира се... - И ми даде да свърша работа.
И по физическо възпитание...
Помогнах на Дана. Тя се нарани. - Отиваш ли?
Имам болки в стомаха. Ще си остана вкъщи.
...и помогнах на Дана да отиде.
Учителката каза, че това е много добре, да се помага на приятелите.
И още...
На същият урок
всички момичета казаха...
че аз... искам да им устройвам бойкот.
Добре. - И само Дана за мен.
Тя знаеше, че не искам да правя това.
Какъв е проблема?
Дядо ми е в болницата.
Мамка му! - Мама вече не оставя там пари.
Какво? Ти не отиде ли? Това не е хубаво.
Ти си.
Е? Какво искаш, ревло? Виждам, че всичко ти върви добре.
Да, вярно е. Намекнаха ми, че отзивите ще са добри.
И Адам, също... Адам!
Запознай се. Това е моят син. - Майка ти е прекрасна, нали?
Адам. Адам.
Колко хубаво, че дойде... - О, прескочих да видя как са нещата.
И какво? Приятно е.
Поогледа ли малко?
Да. Вече съм ги виждал. Знаеш...
Да.
Значи си тръгваш? - Да, ще се разходя малко.
Имаш ли пари?
Да.
Чакай. Ето ти сто шекела, вземи. - Благодаря ти.
Само не харчи всичко за пиене.
Това наистина е страхотно.
Прекрасно е, това което се случва тук.
Е, ще тръгвам. - Амити...
Чао. - Чао.
Как ти е корема? - Мина.
Защо не искаше да дойдеш? - Ангажименти.
Страхотна изложба. Ще закача тази картина в офиса ми...
Благодаря. - Благодаря. Довиждане.
Програмата, която научи Америка, какво е истински добра реалити телевизия
Вълнуващо! Стигнахме до края
След 12 момчета и половин милион SMS-и
Анати все още се колебае
това ни задължава да се видим тук следващия сезон
Благодаря ви, че бяхте с нас и в трудни моменти.
Благодаря.
"И благодаря ви, че помогнахте на Анати да се бори със сложните проблеми в живота
Лека нощ.
Translation ZALMEN BEHAR